HEI, SEAL TEISEL KALDAL!
Ilmselt elab seal teisel kaldal üksildane täht. Väga üksildane.
Hei, seal teisel kaldal!
Kui sa kavatsesid, niiöelda, ujuma minna, siis, avameelselt öelda, on juba külm.
Kas sa tead, kes elab seal, kus paistab tuluke?
Draakon.
Oled sa teda näinud? - Ja nähagi, niiöelda, ei soovi.
Kas mind siis, niiöelda, on elu ära tüüdanud?
Kui saaks temaga tutvuda... - Imelik, niiöelda, soov.
Kas sa, niiöelda, ei jaga, mis asi see draakon on?
See on ju peletis! Niiöelda, koletis! Pealegi kolme peaga!
Mul otse, niiöelda, sipelgad jooksevad mööda sulgi, kui teda kuulen. Hirmus!
Võibolla tal on lihtsalt vaja kellegi abi? Sellepärast ta ulubki.
Muidugi, just sinu abi!
Ta ju, niiöelda, sinusuguseid lihtsameelseid ootabki.
Aga kui lendad, niiöelda, lähemale, kraabib suled välja.
Nii et hüvasti!
Mina selliseid, niiöelda, mänge ei mängi. Ja sullegi, niiöelda, ei soovita.
Ei, ikkagi on huvitav, milline ta on, see draakon.
Kes meile külla tuli?!
Austatud rebasepoiss!
Kallis rebasepoiss! Lõpuks ometi, ole tervitatud!
Tundsime sust nii suurt puudust.
Ikkagi on pisut kõhedavõitu. Ehk tõesti tagasi pöörduda?
ETTEVAATUST, KURI KOER!
Mida tahad? - Mina? Mitte midagi.
Ma lihtsalt tahtsin teada, kas kellelgi on abi vaja?
Abi? Ei, abilisi pole vaja. Kolavad siin ka igasugused ringi!
Kes palub öömaja, kes nuiab õhtusööki. - Aga mina olen juba õhtust söönud.
Jah? Kahju. Üksi on ebameeldiv süüa. - Minuga nii pole, ma elan koos isaga.
Aga teie, tähendab, elate siin üksi? - Iseenesestki mõista. Valvan suvilat.
Aga kus siis draakon on? - Draakon - see olen mina.
Teie?! - Jajah! Mul on selline nimi - Draakon.
Aga mina mõtlesin, et on tõeline draakon.
Mida veel välja mõtlesid? Tõeline! Näeksin hea välja: kolme peaga!
Aga tead, rebasepoiss, kõik oleks ju päris tore, aga hirmus üksildane.
Valvan lapsepõlvest saati seda maja. - Ja kogu aeg ketis?
Noh, aga mida käsid teha? Teenistus on teenistus.
Aga kas tahate sõita paadiga mööda öist jõge? Või kett segab?
Mis sellest ketist! Kett on püssi küljes. Tahan, võtan ära, tahan, panen selga.
Ainult et miks võtta? - Et maailma näha!
Maailm on igal pool ühesugune. Kõik istuvad oma keti otsas.
Mina ka? - Sina ka.
Noh, aga vaadake, ma olen vaba! Vaba!
Kas võiksid joosta isa juurest maailma lõppu? Ja igaveseks?
Maailma lõppu võiksin, kuid igaveseks? Ei.
Nii see ongi. Ka sina oled seotud oma kodu külge.
Kelle kett on pikem, kelle oma lühem. Kes on seotud sõprade, kes tööga.
Aga mina olen seotud oma üksindusega. - Aga mina olen ikkagi vaba.
Mängin kus tahan, kui tahan, siis magan. Ja rändan oma sõpradega mööda kogu metsa.
Aga teie? Mida teate teie, istudes siin tara taga?!
No-no, ära nüüd mine keema! Kui tahad, lähme jõele.
Näed, see ka ketis. Kohe laseme ta vabaks.
Ma hakkan iga päev teie juurde sõitma.
Ja teie, vähemalt korra nädalas, tulete meie juurde, meie kaldale.
Meie majas on soe, lõbus, õdus. Ja laual on pirukad moosiga.
Oi, pirukad olengi ma ära unustanud.
See on teile, palun. Kostitage ennast.
Jutustas Pastella